Az emléktábla-avatás ideje egybeesett azzal a hajdani, sok évtizeddel ezelőtti évszámmal, amikor először lépett pesti színpadra a 24 éves, sajószentpéteri születésű színész. Mindez Várkonyi Zoltán Művész Színházában történt, 1946. szeptember 20-án Anouilh Euridikéjében, ahol egy színigazgatót játszott. (Ez az előadás fedezte fel a fiatal Darvas Ivánt is!) A "legfiatalabb öregember", ahogy Pécsi Sándort nevezték, ezután le sem jött többé a színpadról: megállás nélkül játszotta a koránál jóval idősebb szerepeket. Két évig a Művész Színházban Apáthi Imre, Fábri Zoltán keze alatt, 1948-tól pedig a Madách Színházban - élete végéig.
Rövid, de rendkívül intenzív élet és sikeres pálya adatott neki, olyan szerepekkel, amelyeket ma is csak vele tudunk elképzelni: Eddie Carbone a Pillantás hídról-ból, Percsihin a Kispolgárokból, Luka az Éjjeli menedékhelyből, Andrej a Három nővérből, a polgármester a Revizorból. Az orosz klasszikusok különösen közelálltak hozzá. De felejthetetlen Szellemfi volt filmen és színpadon, Moliere-figura (Dandin György, Sganarelle, Scapin), és persze a Kaviár és lencse, a Léni néni fergeteges komikusa.
|